Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Jeg tror ikke dette når ut til leserne.
Karakterenes følelser -
- og historiens tristhet kommer ikke tydelig nok frem.
Vent, har du kommet med debuten...?
Stemmer, unnskyld. Herr Satoru Fujinuma.
Du må gi mer.
Jeg ser ikke forfatteren -
- i dette verket.
Ok? Ok. Lykke til.
Sjefsredaktør, beklager at du måtte vente!
Jeg er redd.
Redd for å møte meg selv.
Jeg er redd for at jeg skal finne ut at jeg ikke har noe å tilby.
Hver dag hører jeg meg selv si:
"Hvis bare jeg hadde gjort ting annerledes."
Det er ikke angrende ord.
Bare unnskyldninger.
Så jeg unngår å bli såret.
Vi har to nye leveranser.
Fujinuma!
Vi må jobbe!
Vær så god.
- Katagiri skal ut å levere. - Ok, vær forsiktig. Her.
- Da gikk jeg, da. - Vær forsiktig.
Fujinuma.
Ikke spis pizzaen før du får levert den!
Jeg skal ikke det.
Jeg skjønner ikke.
Er det en ungdomsspøk?
Kunne hun ikke sagt noe jeg kan bruke i mangaen?
Ingen henger seg opp i det, men i våre ordinære hverdagsrutiner -
- skjer det alltid noe rundt hver eneste person.
Og det du biter merke i, gjør deg til en god mangaforfatter.
Nå tenker jeg på manga igjen.
Jeg biter ikke merke i noe.
Det skjer igjen.
Det er ikke til å ta feil av...
Noe kommer til å skje igjen.
Noe ille. Sånn er det alltid.
Jeg vil ikke involvere meg, men jeg må finne ut av det.
Hva virker feil?
Jeg må finne det.
Et sted her.
Noe ille kommer til å skje. Hvor? Finn det.
Skill det ut.
Der. Jeg fant feilen.
Hei!
Stopp!
Våkn opp!
Stopp!
Du må våkne!
Hei!
Stopp!
Hei!
Stopp!
Fujinuma?
Våkn, da!
Stopp lastebilen!
Hei!
Ser du?
Jeg visste det.
Jeg burde ikke involvert meg.
Du er våken.
Vet du hvem du er, hvorfor du er her?
Jeg er Satoru Fujinuma. Jeg er 29.
Jeg prøvde å redde et barn fra en lastebil... og havnet i en ulykke.
Takk og lov. Det skjedde for to dager siden.
Det er et mirakel at du ikke ble verre skadet.
De skriver deg ut etter de har undersøkt deg.
Skal jeg ringe noen for deg? En venn eller en kjæreste?
Ingen jeg gidder å si det til.
Klipp, klipp, klipp.
Hva gjør du?
Det virket som du var fanget i en kokong eller noe.
Du er ikke akkurat åpen.
Men jeg har en ny respekt for deg.
Jeg var der!
Lastebilsjåføren døde av et hjerteinfarkt bak rattet.
Hvordan så du det?
Du, Katagiri -
- hvorfor jobber du?
Jeg har en drøm.
Og jeg vil oppnå den med mine egne penger.
Er du ikke redd for -
- at du forteller folk om hva du vil, og så skjer det aldri?
Niks.
Jeg føler at jo mer du sier det, desto mer sannsynlig er det at det skjer.
Ha det fint.
Og moren din er på vei.
Ha det, da.
Moren min?
Så irriterende...
Jeg kaller det fenomenet "Reprise".
Jeg går ett til fem minutter tilbake i tid -
- og opplever den samme scenen.
Det er alltid rett før noe ille skjer.
Det er som om -
- noen tvinger meg til å prøve å forhindre det.
Slik har jeg forhindret utallige uhell.
Vanligvis -
- klarer jeg å nøytralisere noe negativt.
Men andre ganger, som denne gangen, så har jeg et vitne og blir kalt helt, -
- og jeg slapp å påta meg skylden for ulykken.
Velkommen hjem, Satoru. Hvordan har du det?
Du er ikke på landet nå. Du må låse døren.
- Så du har det fint? - Ja.
Jeg blir her en stund.
- Hæ?! - Noen må jo passe på deg.
Jeg klarer meg. Jeg har jobb og mangaen min.
Hvis ikke du kan jobbe med mangaen med moren din her, -
- så får du det aldri til.
...hans første seier.
Miyabiyama slo Asasekiryu i honwari, -
- mens Hakuho slo Baruto.
Begge har 14 seire.
I finalekampen -
- hevnet Hakuho det tidligere tapet mot Miyabiyama -
- og ble utropt til yokozuna.
Du, Satoru.
Kan man komme seg til Ueno med ett tog?
Nei.
Så du er her for å leke turist.
Syvåringen Ayaka Sakamoto, som har vært savnet siden den 8., -
- ble funnet i god behold i dag morges.
Ayaka ble innlagt på sykehus, -
- men ser ut til å være uskadet og i godt humør.
Du, Satoru.
Husker du?
Hva da?
Ayaka Sakamoto er syv år gammel...
Det som skjedde i nabolaget vårt da du gikk i femte klasse.
Nei.
Vi gjorde så godt vi kunne.
Vi prøvde å gjøre det lettere -
- for dere barn å glemme det.
Satoru, du var i fare.
Da jeg gikk i femte klasse, hadde vi en bølge kidnappinger og mord.
JAPAN GROV KRIMINALITET I SHOWA-EPOKEN
HOKKAIDO SKOLEKIDNAPPING, MORD
To av de tre ofrene -
- gikk i min klasse.
HIROMI SUGITA (11) KAYO HINAZUKI (12)
Og han som ble arrestert for det, var noen jeg kjente godt.
JUN SHIRATORI DØDSDØMT
Satoru. Jeg kan tippe hvem som er de mest populære i klassen din.
Hvem?
De er utadvendte og flinke i idrett.
Og selv om de tuller, så sier de hva de mener.
Og de har én ting som de bryr seg om.
Hvis du vil ha venner, at ikke du etterligner dem?
Ikke vær flau. Ha mot.
Mot?
Fordi han brukte ordet "yuuki", eller mot, så ofte, -
- så kalte jeg ham Yuuki.
Akkurat nå -
- sitter Yuuki og venter på å bli henrettet.
Dette er fra toppledelsen... for alt du har opplevd.
Å, tusen takk.
Forresten, Satoru, ikke glem at du sa at du kanskje ville bli en av ledelsen.
Det kan vente til du er klar til å gi opp mangaforfatterskapet.
Takk, så omtenksomt.
- Ok, vi sees i morgen. - Ja.
Du kjøpte altfor mye.
Inviter noen på besøk, da. Noen venner eller en kjæreste.
Jeg har ikke venner. Jeg har bare mangaen.
Det var derfor jeg sa du ikke måtte løpe.
Ikke gråt! Du gjorde dette mot deg selv.
Jeg visste at du kom til å miste den hvis du løp.
Fujinuma!
Du har en.
Spar meg.
Jeg har noe som er ditt.
Går det fint?
Ja.
Inviter noen på besøk, da. Noen venner eller en kjæreste.
En Reprise nå?
- Hva er det? - Ikke løp, sa jeg jo.
- Hva kommer til å skje? - Hvorfor løp du, da?
Mamma, kan du se deg rundt?
Jeg har sånn en rar følelse.
Hva?!
Vent litt.
Du har sagt noe lignende før.
Du fikk en rar følelse om noe.
Fujinuma!
Jeg har noe som er ditt.
- Katagiri, ikke løp! Det er farlig! - Hva?
Fujinuma!
Sjefen sa jeg måtte gi denne boka til deg, og jeg glemte det.
Hvem er det?
Moren min.
Hva?!
Jeg sverger på at jeg trodde hun var søsteren din.
Hyggelig å møte deg. Jeg er Airi Katagiri.
Hyggelig å møte deg. Jeg er Sachiko Fujinuma.
Du, Airi...
Jeg skal lage karri i kveld. Vil du komme?
- Ja, gjerne! - Hva?!
- Ok. Da går vi! - Ok! Vi går!
Jeg visste det.
Jeg tenkte at du var for ung for ham, og jeg hadde rett. Dumt.
Satoru er en venn jeg kan se opp til.
Er det for sterkt?
Det er sykt godt.
Det er så godt.
Sikker på at han ikke skal følge deg?
Ja, jeg har skuteren. Takk for maten.
Ha det.
Hør.
Ikke se på henne som om jeg trenger en kone.
Hun er bare en ung kollega.
Du er så treg.
Hun liker deg.
Det er ikke sånn.
Forresten... I ettermiddag -
- la du merke til noe på parkeringsplassen?
Å, det?
Det var et kidnappingsforsøk.
Hva?
Jeg bare tuller, jo.
Hallo?
Den mannens øyne.
Jeg kjente dem.
Han så ut som han visste hva han gjorde.
Jeg er sikker på at han har gjort dette før.
Kidnappingene som skjedde for 18 år siden... De er ikke over.
Jeg må -
- si til Satoru... Jeg må si at jeg beklager.
Moren min sa at noen ble forsøkt kidnappet på butikken.
"Jeg bare tuller, jo." Hun prøvde å tøyse det bort.
Men moren min sier bare det når hun snakker sant.
Hva endret seg i min Reprise slik at kidnappingen endte med forsøket?
Jeg må spørre mamma om det.
Mamma, jeg sa du måtte låse døren...
Hei.
Dette er en spøk, sant?
Si noe.
Kutt ut!
Hei!
Du må våkne!
Si det! "Jeg bare tuller, jo."
Det går et direktetog til Ueno.
Mamma!
Herr Fujinuma! Hva er i veien? Hvorfor skrek du?
Hva er det?
Er det blod?!
Jeg ble narret.
Jeg ble narret!
Drapsmannen lot meg jage ham -
- så huseieren skulle se meg.
Nå er jeg hovedmistenkt i mordet på mamma.
Ikke bare utførte han mordet, han fikk til og med noen til å ta skylda.
Hva er dette?
Har det noe å gjøre med kidnappingsforsøket mamma så?
Pokker!
Du! Hva er det du gjør?!
Kom igjen.
Kom igjen, Reprise!
Du må komme nå!
Hvordan kan jeg ellers redde mamma?
Satoru, reis deg. Vi kommer for sent!
Skoleryggsekk?
Showa?
SHOWA 63 (1988)
1988?
MIKOTO BARNESKOLE
Tekst: Lise McKay